היו לא מעט רגעים מתים בעונה הזו, אבל "ההר והצפע", הפרק השמיני של העונה, הוכיח לכל מי שהעז לפקפק שאפקט השוק של "משחקי הכס" עדיין כאן ובגדול. זה היה פרק של פרידות קורעות לב וניצני אהבה, של תככים ושל עמודים אבודים. וכשהפסקנו לצרוח לרגע פתאום הבנו שהרע עדיין לפנינו. ריקאפ
אילן קפרוב | tvbee | פורסם 07:12 03.06.14
- "האם הם אמרו לך מי אני?" -
זהו משחקי הכס? זה כל מה שהייתם צריכים? חופשה של שבוע? הייתם יכולים פשוט לבקש. נשבעים שהיינו מוכנים לעשות מרתון של כלוב הזהב פלוס רצועת קריינות של אבי קושניר, אם רק היינו יודעים מה עומד לקרות. "ההר והצפע" הוא הפרק שהחזיר את הכבוד שבחלקים מסוימים של העונה הזאת קצת הלך לאיבוד. פתאום מתנקשים עם כלבת ושיחות נפש עם עץ נראים כמו זיכרון רחוק, וכל מה שנשאר הוא עוד "וואט דה פאק קרה עכשיו?!", צמרמורת כללית ושאריות מיץ אוברין. איך זה קורה שבכל פעם מחדש אנחנו מוצאים את עצמנו בטוחים שמשהו לא יכול לקרות, רק כדי לראות אותו מתפוצץ לנו בפרצוף (אופס, מוקדם מדי?) ולמה הם גורמים לנו להיקשר בכל פעם לדמות אחרת רק כדי לעשות לנו שחור בעיניים (מה, עדיין מוקדם?) אחר כך? כמו דאינריז נותרנו גם אנחנו חסרי אמונה באדם, מביטים בחשש סביב ומפחדים להתאהב. מזל שתולע אפור עדיין נאיבי.
על ציפורים, דבורים ועמודים
שוד ושבר. מה הסיכויים? היום היחיד בשנה שבו הבלתי-טמאים יוצאים לגרד מעצמם את הטומאה בנהר, נפל דווקא על יום הכביסה. אתם יודעים מי אשם? ג'ורג' מרטין כמובן. לו הוא רק היה מוכן להשקיע קצת וליצור עולם עצום ומלא במקורות מים, הרים ולטאות יורקות אש, תקלות כאלה לא היו יכולות לקרות. רצה הגורל ומיסאנדיי הגיעה ליום הזה עם השמלה האחרונה בהחלט, קורה. ככה זה כשצריך לתרגם משפט בג'יבריש פעם בחמישה פרקים, שוקעים בעבודה והזמן עובר בלי ששמים לב. וכך, בעודה סוחטת בנחישות של כוכבת ספיישל חופשת האביב של פלייבוי את הבד העדין, מגלה מיסאנדיי שהיא לא לבד. האימה! מה עושה אישה חסודה ותמימה שהתגלתה במערומיה על ידי הגבר בו היא חושקת בסתר? קמה באיטיות כמובן ומעניקה לו הצצה מלאה, לפני שהיא מכסה עצמה בעצב מעושה ורצה לספר לחברה הכי טובה, דאני.
אני רוצה שארכיטקט מומחה יבדוק אותך|צילום: Helen Sloan באדיבות yes איזו סצנה מוזרה ונפלאה היא מסיבת הפיג'מות הזאת. באמצע עולם מלא במיתות נוראיות, יושבות להן הבנות, מסדרות קוקיות ומרכלות על הבנים. איך זה שדווקא המאסטרית מסדרת למשרתת את השיער? זה לא באמת משנה. יותר חשוב האם לתולע נותרו העמוד והאבנים, כלומר האתרוגים והלולב, זאת אומרת הספוגים והמגב. גאד דאמיט, לא נשאר כלום? קצה של חנית? כל דבר שאפשר לעבוד איתו יתקבל. הוא לא באמת חשב שכל שיעורי האנגלית האלה מגיעים בחינם, נכון? הכל אמור היה להוביל ליום שבו יאמר ברהיטות למורתו: "רוצה לעלות אל אני לקפה לשתות?", וישלם את חובותיו כמו שרק הלאניסטרים יודעים. לפחות בדבר אחד אפשר לסמוך על תולע אפור: אין לו את הביצים לבגוד.
כבר מתחילת הסדרה ידענו שג'ורה נשכר במקור על ידי ואריז כדי לרגל אחרי דאינריז. מאז עברו הרבה מים בנהר הידידות האפלטונית והמרגל הפך לידיד והיועץ הקרוב ביותר, אולם סודות נוטים לצוץ במשחקי הכס ברגעים הכי לא מתאימים. בדיוק כשנראה שהעולם ורוד ומלא קוקיות וחיילים מסוקסים, נזכרת דאינריז כמה אסור לבטוח באיש. במיוחד לא בקרובים אלייך. ג'ורה היה מוכן לפצוח בסולו "נשבע לך בוגד" אם רק היו נותנים לו את הצ'אנס להסביר, אבל בשלב הזה זה כבר היה קרב אבוד. האם זה המהלך שיתחיל את פירוק הממלכה שבנתה דאינריז? דווקא עכשיו, כשיש חשד ממשי שהקישוא של תולע עדיין מנביט? לפעמים פשוט אין צדק בסדרה הזאת.
או, נראה לי שמצאתי מקום לקבור את עצמי|צילום: Helen Sloan באדיבות yes מסובבת אותו על האצבעון
הרחק משם נראה שמישהי אחרת למדה את לקח האמון טוב הרבה יותר. כולנו התרגלנו להסתכל על אריה סטארק בתור מי שלמדה להבין את דרכי העולם האכזר שסביבה, אבל דווקא אחותה הנאיבית שיחקה אותה בתצוגה שהייתה גורמת אפילו למריל סטריפ לוותר לה על האוסקר. זה די מדהים, אבל לראשונה מאז שפגשנו אותו לראשונה, נמצא מי שמחזיק בעמדת כוח על אצבעון. סאנסה שומרת עליו לצידה כי עדיף סוציופת בוגדני, שפל ומוכר על פני זרים מעורפלים שעדיין לא חשפו את כוונותיהם. שתי האחיות סטארק מצאו עצמן בלוויית האנשים הכי מסוכנים בממלכה ולמדו לאלף אותם לצרכיהן. אריה השתמשה ב"כלב הציד" כדי ללמוד על קשיחות והישרדות, סאנסה השתמשה בבאיליש כדי ללמוד עורמה ואסטרטגיה. במקרה של אריה אנחנו יודעים שהכוונה הסופית היא להרוג את סנדור קלגאן, אבל סאנסה? היא נהייתה כל כך טובה במשחק הזה, עד שאי אפשר לדעת אם היא משחקת בבאיליש או באמת מתאהבת בו.
איך זה היה מריל?|צילום: Helen Sloan באדיבות yes קאט ל"חפיר קיילין" (הידוע גם ככינוי לחדר הכותבים של משחקי הכס), לשם יוצא תיאון הסרחן כדי להידבר בנועם עם חיילי בית גרייג'וי על נסיגה בהסכמה, מה שמוביל אוטומטית לקילוף עור בלי הרדמה. מסתבר שהמבצר הזה הוא כל מה שבולטון היה זקוק לו כדי להכריז על עצמו כ"ריבון הצפון". ככה זה בווסטרוז, אין צורך בבירורים. אם ברצונך לשלוט על משהו, אתה פשוט מכריז על עצמך כריבון ומאותו רגע הוא שלך. קצת כמו הדרך שבה כלבים מסמנים טריטוריה רק בלי הקטע של ההפרשות. ההכרזה הזאת באה על בסיס ההנחה המוטעית שאף אחד מצאצאי בית סטארק כבר לא נושם. כל זאת כשאנחנו יודעים על ארבעה וחצי כאלה. החצי הוא ג'ון סנואו שאמור לנסות ולהדוף צבא של מאה אלף פראים עם 105...סליחה, 102 אנשי משמר הלילה. זה אולי נשמע מפחיד, אבל לפעמים עדיף שתי חרבות פראיות במוח מסאמוול טארלי מייבב אחד.
רק לא לאבד את הראש
טוב נו, מספיק להתחמק. אי אפשר לדחות את זה יותר. אוברין מארטל היה הכי קרוב שהיה לנו אי פעם לאח אבוד של איניגו מונטויה. היו לו המבטא, תחושת הנקם הבוערת, אפילו טייק אוף מורבידי ל"יו קילד מיי פאדר". כל הגברים רצו להיות כמוהו, כל הנשים רצו להיות איתו (בכפוף לבדיקת מין) ולפעמים גם להיפך. המוות האכזרי שלו הוא עוד סוג של טאבו שמשחקי הכס שוברת. במקרים של נד סטארק ורוב סטארק, סופם של הגיבורים הגיע הודות ליד מכוונת מלמעלה. אויבים ואינטרסים שהתאחדו יחד כדי לנצח בצורה מלוכלכת. הפעם זה היה קרב נקי בלי התערבות חיצונית. אוברין נגד ההר, הרוצח מול הנוקם, בלי שטיקים ובלי טריקים. והנה, הצדק לא יצא לאור. יש הרבה דרכים להסביר את זה, אבל רק עובדה אחת שבולטת מעל כולם: כל מי שניסה לצאת עד היום נגד טייווין לאניסטר מצא את עצמו בעולם הבא. אם חושבים על זה עוד קצת, מגיעים למסקנה המזעזעת הבאה: לראשון כרתו את הראש, לשני החליפו את הראש באחר ולשלישי...עדיף לא להיזכר.
ביוש איניגו|צילום: HBOאיך נפלת ככה אוברין? לא לימדו אותך את העניין הזה עם השוט והטוק? לעזאזל כבר שיפדת אותו כמו חזיר יבלות, עכשיו להתחיל לנאום? איפה הראש שלך (אוף, סליחה)? ציפינו לנאיביות כזאת מכל גיבור אחר בממלכה, אבל לא ממך. עכשיו לא נותר מי שינקום את מותה של אליה, לא יהיה מי שיארגן מסיבות חשק לאילריה וכל שנותר הוא צרחה מקפיאת דם והריאקשן המצמרר לא פחות של סרסיי מהיציע.
זה היה פרק מבריק כי העונה הזאת נבנתה כך שטיריון ואוברין, האנשים שהצטיירו כסוג של אחים למטרה, היו אמורים לנצח. במקום זאת וברגע אחד שלחה אותנו הסדרה לצרוח באימה על מותו של הראשון, רגע לפני שאנחנו מבינים שבכך נגזר גם מותו של האחר. בכל סיטואציה אחרת היינו אומרים שזה לא יכול להיות. אפילו משחקי הכס לא אכזרית עד כדי כך. אבל היי, כולנו זוכרים מה מספר הפרק הבא, נכון?
בטח שמתם לב
שהתינוק של גילי מפסיק לבכות כשמסמנים לו עם יד על הפה - אימהות בכל העולם דופקות לעצמן על הראש ושואלות: איך לא חשבנו על זה קודם?
לחידון המורכב של הגיהוקים בבית הבושת שבו היא עובדת -אם יש רק שני שירים בממלכה הזאת והתשובה היא לא "גשמי קאסטמיר", מה לעזאזל יכולה להיות התשובה?
לשיחה הנפלאה על החיפושיות והדודן "האיטי" של ג'יימי וטיריון - ג'ורג' מרטין, אנחנו נשבעים שאם אתה הורג אותו...אנחנו...אנחנו נחרים את נעימת הפתיחה של הפרק הבא