2008 תיכנס לספרי ההסטוריה של הכדורסל הישראלי כשנת ניפוץ המיתוסים, שסבבו סביב מועדון הכדורסל של מכבי ת"א. זה לא רק האובדן של שלושה תארים (שני גביעים ואליפות), אלא הדרך. בכל פעם שחשבנו שכבר ראינו הכל, הופתענו מחדש.
![מאליק דיקסון נגד מכבי תל אביב בנוקיה (צילום: עודד קרני)](https://img.mako.co.il/2008/07/03/11/malik-dikson-vs-maccabi-inokia_b.jpg)
מהניצחון של עירוני רמת גן הצנועה ב-18 הפרש על מכבי של קטש, דרך הזכיה של ירושלים בגביע כשחזרה מפיגור של 22 הפרש במחצית השנייה בהיכל נוקיה; מההעפלה של מכבי לגמר היורוליג למרות פיגור של 12 הפש במחצית מול סיינה חצי הגמר; וכמובן, עד הפסד האליפות להפועל חולון מסל מכריע בשניות הסיום. 40 שנה של קלישאות חבוטות שנבנו כאן בעמל רב על ידי המועדון הצהוב וחבר נאמניו בתקשורת, התנפצו כאן תוך 12 חודשים.
"אסור להגיע עם מכבי למשחק צמוד ברבע הרביעי". מיתוס שנצרב בהרבה דמעות, המפורסמות והטריות מכולן אלו של מאיר טפירו אחרי ההפסד עם ירושלים במשחק האליפות לפני שנתיים. אלא שאז הגיע גמר הגביע של 2008 והעיף את המיתוס מכל המדרגות. מכבי ת"א הובילה עמוק בתוך המחצית השנייה ב-22 הפרש מול ירושלים, אבל זו חזרה למשחק וניצחה אותו אחרי אחת מהמחציות המטורפות שנראו כאן בארץ. ברבע האחרון של אותו משחק היינו עדים למופע אימים של שחקני מכבי כשהכדורים שזרקו, פגעו בכל מה שזז, רק לא בסל של ירושלים. מקור הרוח המכבי המפורסם נשארה שלולית זיעה גדולה, שעליה החליקה מכבי כל הדרך לעונה הסטורית ללא זכיה בתואר.
"מכבי ת"א לא תפסיד אליפות בהיכל נוקיה". לגביע חוקים משלו וזו הסיבה להצלחה של ירושלים, אבל אליפות זה כבר סיפור אחר. אין סיכוי בעולם שמכבי תפסיד משחק אליפות בנוקיה, וצלחת האליפות נמצאת על הטיס האוטומטי בדרך לארון הצהוב. חולון ומיקי דורסמן חשבו אחרת ויירטו את הצלחת לאליפות הסטורית. הרוחות של יד אליהו לא היו מספיק מהירות כדי לתקן את עבודת הרגליים האיטית של וויל ביינום, ואפילו הן לא הצליחו לעצור את מאליק דיקסון מלקלוע את סל הניצחון שתי שניות לסיום.
כמו שבראון וארויו שומרים השנה, ה"רוחות" כבר מראש לא מגיעות להיכל. השנה התברר שרוח האמונה חזקה מרוח המסורת, ומי שבא לנצח משחק ולא לגנוב נצחון יכול לקחת למכבי ת"א את האליפות גם בהיכל המכושף.
"מכבי באה לליגה לנוח מאירופה". הליגה החלשה, שבה משתמשת מכבי כדי לשפשף את שחקני הספסל, איננה קיימת עוד. ב-2008 שיפשפנו בעיקר את העיניים, מסרבים להאמין מן הסתם איך אחרי ניצחון יוצא דופן בחצי גמר הפיינל פור האירופי, מגיעה חולון וזוכה באליפות. גם העונה עוד לא שכחו הדי הנצחונות המשכנעים על לה מאן ואבלינו, באה עירוני נהריה ומדיחה את מכבי מהגביע. זהו שיאו של המומנטום שהחל עוד בעונה הקודמת, מול הצלחות מכובדות ביורוליג, מכבי ת"א מגיעה לשיא שלילי של 11 הפסדים ב-35 משחקי ליגה בשנת 2008. לא רחוק היום שיתנו לכוכבים לנוח בימי חמישי כדי שלא תהיינה בושות ביום ראשון.
"עונת 2007/8 היתה החלקה חד פעמית" או "מכבי מפסידה אליפות פעם ב-30 שנה" או "עונת 2007/8 היתה היוצא מהכלל, בעונה הבאה הליגה תחזור לממדיה הרגילים". אלא שאז יצאה לה לדרך עונת 2008/9 עם תבוסה לירושלים במלחה, חילוםי מאמנים ושחקנים וההדחה בשמינית גמר הגביע. הפסד אליפות עונה שניה ברציפות כבר לא נראה כמו סיפור מדע בדיוני של סופר שיכור.
ואולי המשפט האחרון הוא הסממן למהפך הגדול של שנת 2008. להגיד בצורה הטבעית ביותר שלא בטוח שמכבי ת"א תזכה באליפות, מראה שבאמת קרה כאן משהו השנה.